"STOPPA PRESSARNA!"
POLISMÖRDAREN TILLRÄKNELIG, AVRÄTTNINGEN GENOMFÖRS
TORSDAG, 6 JUNI, 1929
EARL WILLIAMS AVRÄTTNING SKER IMORGON Av HILDY JOHNSON
Jacobi! - fetknopp!
Dämpa er, va! Folk försöker arbeta här.
Stick och brinn!
-Ingen respekt för pressen. -Ska du spela eller ej?
-Fram med insatsen. -Varför skaffar vi inte nya kort?
Jag har inte vunnit en hand sen Leopold och Loeb-rättegången.
Möjlig stege. Möjlig färg. Knekt åtta. Par i sjuor.
-Inte ett skit. -Jag satsar en femcentare.
-Jag höjer med en tiocentare. -Jag höjer med tio cent till.
-Det blir 25 cent, va? Jag är med. -Jag synar.
-Varför svarar ingen i telefonen? -Det är Examiners telefon.
Brottmålsdomstolens pressrum. Nej. Hildy Johnson är inte här.
Hej, mr Burns. Nej, Hildy har inte kommit än.
Jag ska säga till honom så snart han kommer in.
Det är tredje gången Walter Burns ringer.
-Var kan Hildy vara? -Säkert hos Madame Chow.
-Hon har fått in nya tjejer. -Sötsurt fläsk skulle göra susen nu.
-Sluta babbla och spela nu. -Jag synar vår kinesiske gourmet.
-Fem och två. -Min idiot.
Det luktar som en soptipp här. Hur kan ni andas här inne?
-Nåt nytt om hängningen, Bensinger? -Skaffa era egna nyheter.
Vem har använt min handduk? Och var är mitt toalettpapper?
Ta med eget toalettpapper, eller använd blaskorna ni arbetar för.
Två par, knekt högt.
Skåda: triss i treor.
-Varsågod, Bensinger. -Titta, rodnande rosa.
Jag använde bara fyra ark. Räkna själv.
Förbannade zigenarpack.
Bensinger här. Koppla mig till en inskrivare.
Är det du, Marty? Nya bud om Earl Williams hängning.
Ja, avrättningen sker klockan sju imorgon bitti.
Myndigheterna förväntar sig att radikalerna gör uppror.
-En inskrivare, tack. -Extra vakter vid fängelset...
...stadshuset, järnvägs- och pendeltågsstationer.
Nyheter om Williams hängning: Sheriff Hartman har anställt 200 släktingar-
-för att skydda staden från Röda armén, som strax lämnar Moskva.
Den dömde har beställt följande sista måltid
Räkcocktail, rostbiff, brysselkål, äppelpaj och chokladdryck.
Williams sista måltid blir en budgetmeny från haket tvärsöver.
21.00 ska Williams undersökas av psykologen Max J Eggelhofer-
-på önskemål av Amerikanska frihetsvännerna.
Eggelhofer. Ja, han är från Wien. Jag skrev om det i morse.
Han skrev boken Självbefläckelse och asocialt beteende.
Han ska hängas och de vill veta om han tog på sig själv när han var fem.
Fem till åt min irländske vän. Får jag inget kort?
Pressrummet. Nej, mr Burns, Hildy har inte kommit än.
Den korkade djäveln! Vem fan tror han att han är?
Förlåt,jag menade inte att skrika på dig.
Om Hildy dyker upp, säg åt den dumme fan-
-att komma hit ögonaböj. Tack.
Har du hittat honom?
Jag har letat efter Hildy på varenda lönnkrog, spelhall och turkiskt bad.
Ring renhållningen och fråga om han låg i rännstenen.
Jag får ringa sjukhus och bårhus.
Det vore typiskt honom att dö kvällen innan en hängning.
Vad tycker du om rubrikerna?
Vilken tycker du bäst om?
De är usla allihop.
Man kan inte göra mycket med en hängning.
Tänk om delstaten hade elektriska stolen. Det vore nåt, det.
"Williams får stolen." "Williams steks."
"Williams grillad levande."
Mr Johnson! Mr Burns har letat efter er överallt.
Tjena, Hildy. Har du semester?
-Spana in skorna. -Rena prinsen av Wales.
Gratulera mig, för jag är kär
-Var fan har du varit?! -Jag har klippt mig och shoppat.
-Hej, Duffy. -Äsch.
Varför ser du ut så där? Du skriver om en hängning, inte en polomatch.
-Det var det jag ville prata om. -Vi ska vända upp och ned på stan.
Alla tidningar kommer ha samma nyhet om avrättningen utom vi.
Vet du vad vi ska ha? En bild av en dinglande Williams.
Ett foto, för första gången. Bara i Examiner.
-Man får inte ta in kameror. -Ingen kommer att veta nåt.
Jag har ordnat den här speciellt.
Sätt den på vristen, dra slangen längs byxbenet och gör hål i fickan.
När Williams åker igenom falluckan lyfter du byxbenet och tar bilden.
Han kilar vidare 07.00. 07.03 sitter du i en väntande ambulans på gården-
-med mörkrum och skrivmaskin. Ni åker iväg med sirenerna på.
Medan du skriver nyheten framkallar de negativet.
07.22 kommer bilden till gravören och din artikel sätts.
07.56 ändrar vi förstasidan.
08.12 rullar pressarna och 08.47 är extraupplagan ute på gatorna!
Du får antingen Pulitzerpriset eller ett år i fängelse.
Ge mig 1 200 ord. Mycket stämning:
"En kall gryning, fångar som sjunger spirituals."
"Kroppen snurrar sakta i vinden." Du vet vad jag menar.
-Nåt annat? -Vi behöver Williams sista ord.
Nåt slagkraftigt. Du kan hitta på dem själv.
Du ska få dina sista ord. "Jag slutar."
-Det kommer han knappast säga. -Inte Williams. Jag slutar.
-Jag säger upp mig, här och nu. -Är det Tribune som har stulit dig?
Jag tänker inte jobba för Tribune. Ingen annan tidning heller.
-Walter, jag ska gifta mig. -Varför det? Du har redan varit gift.
Du tvingade mig att skriva om en mordbrännare på bröllopsresan.
Därför är du förstklassig. Alltid på rätt plats.
Men aldrig hemma, Walter. Inte på julen eller vår bröllopsdag.
När hon låg på sjukhus döende var jag på evolutionsrättegången.
-Men inte den här gången, Walter. -Okej, Hildy, om du insisterar.
Rapportera från hängningen, gift dig i helgen och kom tillbaka på måndag.
På måndag är jag i Philadelphia. Vi åker vid midnatt, gifter oss imorgon-
-och på måndag börjar jag på hennes farbrors reklambyrå.
Jag har fått nog av pressen.
Ska du skriva slogans som "Jag går en mil för en Camel?"
Skriv upp det. För 150 dollar i veckan.
Hildy, du är reporter, inte en fikus som skriver poesi om behåar.
Vi har 300 extra tidningspojkar.
St. Pauls kyrkskola skolkar imorgon. Vi täcker Chicago som en snöstorm!
Farväl, Duffy. Tänk på din diabetes. - Walter, det har varit kul.
-Vad menar han? -Han slutar och ska gifta sig.
-Är det värdinnan på strippklubben? -Nej, hon läste till konsertpianist.
Var tusan skulle du träffa en konsertpianist?
Hon är änka. Maken dog i en bilolycka.
Hon försörjer sig genom att spela orgel på Balaban & Katz-biografen.
-Vi har träffats i tre månader. -Varför sa du inget?
-Jag hade velat ordna en avskedsfest. -Nej tack.
När Ben Hecht slutade drogade du hans drink. Vi fick bära honom på tåget.
Nu sitter han under palmerna och skriver dialog åt Rin Tin Tin!
Vad är det för fel på er? Ni är förrädare, allihop.
Om det inte är Hollywood, så är det Broadway eller Paris.
Ni ska skriva den stora amerikanska romanen och leka F Scott Fitzgerald.
Och nu är det du. Den siste riktige tidningsman jag har kvar.
Sluta smöra.
Upplagan steg med 75 000 när du intervjuade Earl Williams.
Det är din nyhet. Du kan inte lämna den nu.
Oavsett vad som händer ska jag med nattåget till Philadelphia.
Din otacksamme djävel.
När jag hittade dig skrev du om polska bröllop. Jag lärde dig allt.
Och nu hugger du mig i ryggen!
Jag kan göra vilken amatör som helst till en bättre reporter än du!
Ge honom en brustablett till.
Ge dig iväg, din lurendrejare!
Skönt att du inte är arg.
-Tänker du verkligen släppa honom? -Inte en chans.
Så han ska gifta sig med en organist från Philadelphia?
BEFÄLHAVARE BYRD HEMMA FRÅN ANTARKTIS
Befälhavare Byrd får ett tumultartat välkomnande i New Yorks hamn.
Partichef Josef Stalin inspekterar trupperna på Röda torget.
-Miss Grant? -Ja?
Får jag tala med er? Mitt namn är Otto Fishbein.
Jag kan inte bokas upp längre. Jag ska sluta.
Det är inget sånt. Jag är övervakare.
Övervakare? Vad gäller det?
Vi har hört att ni tänker gifta er med en viss Hildy Johnson.
-Ni tänker flytta till Philadelphia. -Vad är fel med det?
-Han måste inställa sig varje vecka. -Varför det?
-Han är villkorligt frigiven. -För vad då?
Har han inte berättat? Inte för att jag klandrar honom...
-Vad pratar ni om? -Han är snarare sjuk än kriminell.
Inte alltid, men ibland lockas han av begäret.
Mr Fishbein, jag är ingen naiv snärta. Berätta vad Hildy har gjort.
Så länge han höll på i mörka gränder och öde parker... Vi lider med honom.
Men sista gången skedde det mitt på dan, på Chicago Art Institute.
-För guds skull, vad hände? -De var 16 gymnasieflickor.
Han stod högst upp på trappan i en regnrock- och det regnade inte ens!
-Är det brottsligt? -Han hade inget under.
Vi stöter på exhibitionister då och då. Kolla, damen!"
Jag tror er inte.
Hans akt är så här tjock.
Stackars Hildy.
Han skulle sitta inne nu om det inte vore för hans redaktör, Walter Burns.
Han bearbetade åklagaren och domaren. Det kallar jag en riktig vän.
Det är nog Hildy.
-Vad ska jag säga? -Han kommer att förneka allt.
Återvänd till Philadelphia och glöm honom.
Utan att ta farväl?
-Hallå? -Hej, raring!
Det här är din drömkille, pigg som en ekorre. Vilken eftermiddag jag haft.
Var har du varit? På konstmuseet?
Konstmuseet? Jag bad Walter Burns flyga och fara.
Jag hämtade ringar och tågbiljetter och nu packar jag.
Har du packat regnkappan?
Den kan jag bära över armen, för säkerhets skull.
För säkerhets skull? Du behöver en läkare, ingen fru.
Jag tycker synd om dig, men jag kan inte leva med ditt problem.
Mycket bra. Lägg på nu.
Raring, jag förstår inte. Vad har jag gjort?
-Din övervakare står vid min sida. -Övervakare? Jag har ingen...
Sa han det?! Vänta lite nu.
Vänta lite. Hur ser han ut?
Låt mig gissa. Han är 190 cm lång, har elaka ögon och potatisnäsa.
Vet du vem det är?
Du kommer inte tro det. Walter Burns, den falskspelaren!
Bäst jag går nu. Jag har andra fall att hantera.
-Vänta lite. Hildy vill tala med er. -Jag måste se till godiskillen.
Han kallas så för att han snokar runt på skolgårdar.
-Fishbein. -"Fishbein", din babian.
Ta på dig gjutjärnskalsonger, för du ska få en spark i arslet!
Hildy, du brukade kunna ta skämt innan du började i reklambranschen.
Förstör du mitt äktenskap för att hålla mig på tidningen?
Hildy,jag ber dig bara skjuta upp det i 24 timmar. Skriv om hängningen.
För dig skulle jag inte skriva om Jesu sista måltid-
-ens om den hölls på en lyxkrog! Låt mig prata med min flicka nu.
Okej. - Blottaren vill prata med dig.
-Det var otroligt nedrigt av er. -Det var för ert eget bästa.
Gift er med en dödgrävare eller en ficktjuv, men aldrig en tidningsman!
-Det är därför han ska sluta. -Ränderna går aldrig ur.
-Vi tänker försöka. -Det var en varning i all välmening.
Förlåt, raring. Men han lät så övertygande.
Hämtar du mig efter min föreställning?
Jag önskar Hildy all lycka, så sant som jag heter Otto Fishbein.
-Tio cent. -Det är för mycket för mig.
-Får jag städa upp härinne? -Ja.
Nej!
Dam, ess...
-Jag bara förlorar. -Nån måste vinna.
God kväll.
Ursäkta, mina herrar. Vilket skrivbord tillhör Examiner?
-Det här är pressrummet, inte sant? -Än sen?
Jag heter Rudy Keppler. Jag ska skriva om avrättningen åt Examiner.
-Åt Examiner? -Vad har hänt med Hildy?
Mr Johnson arbetar inte för tidningen längre.
Han sa upp sig. Är det här min plats?
Sa han upp sig? Du skojar.
Han ska gifta sig och flytta till Philadelphia.
-Är inte han gift med Walter Burns? -Det blir inte detsamma utan Hildy.
Det hoppas jag verkligen. Han är tölpaktig och oansvarig.
-Men en suverän reporter. -Den bäste.
Det gör mig nervös att följa i hans fotspår och sitta här med proffsen.
-Du gick nog på journalisthögskola. -Hur visste ni det?
Wisconsins universitet. Jag gick ut 1927.
-Vi behöver lite ungt blod här. -Det stämmer.
-spelar du poker? -Nej, men cribbage och bridge.
-Vi lär dig. -Så snällt!
Men först behöver jag lite papper.
Bensinger, dela med dig lite av det rosa.
Ni beter er hemskt mot denne trevlige unge man.
-Jag har letat efter er odågor. -Hej, raring.
-Ser man på, fröken Mollie Malloy. -Hur går affärerna?
Skratta ni bara, era djävlar.
-Fina rosor du gav Earl Williams. -Vad sker med dem när han checkar ut?
Era besserwissrar. Vet ni vad jag tycker om er?
-Ska du hälsa på din pojkvän? -Det är bara tvärsöver gården.
Han träffar nog hellre dig än prästen.
Du förtjänar inte ens att jag klöser upp din fula nuna.
Kan nån presentera mig för damen?
"Damen"? Känner du inte lukten av billig parfym?
-Ni är svin allihop. -Gillade du inte artiklarna om dig?
Ni påstod att jag sa att jag ville äkta Earl Williams vid galgen!
-Du har svärmat kring Earl sen domen. -Alla vet att ni är själsfränder.
Skitsnack. Sen kallar ni mig "trottoarängel" och "nattmadonna".
Ni vet att jag är ett vanligt tvådollar fnask!
-Och ditt och Williams kärleksnäste? -Han har aldrig gjort närmanden.
Den där kommunisten låg i din säng i tre dagar.
-Hade han råd? -Eller fick han specialpris?
Han hade inte råd med en kopp kaffe. Han delade ut pamfletter om nätterna.
Vi var utnyttjade av kapitalismen och borde organisera oss, sa han.
Så hallickarna slog honom. Han låg och blödde på trottoaren.
Så jag tog hem honom. Det var det enda rätta.
-Så medmänskligt av er. -Rena Florence Nightingale.
Jag tog hand om honom i tre dagar och allt han gjorde var att prata.
Han behandlade mig med respekt, inte som ett djur. Och ni driver med mig.
Varför höll du honom inte borta från att skjuta poliser?
Jag försökte, men när en polis ville tvinga iväg honom från gatan-
-hävdade han sina rättigheter. Polisen drog vapen och skrämde honom.
Ett vådaskott gick av när han försökte ta pistolen.
-Vilken snyftare. -Tänk om Polisen varit din bror?
Jag önskar att det varit en av er, era uslingar.
-Vad var det? -De testar den.
-Vad då? -De ska ordna nackspärr åt din kille.
Vi kanske borde ha talk på löpknuten, så den glider bättre.
Kära nån...
-Tar du hand om kroppen, Mollie? -Sprider du hans aska på gatan?
-Varenda luder lär sörja honom. -Klädda i svarta trosor.
Skäms på er!
En stackars dåre sitter där ensam med dödsängeln och ni skämtar om det.
Underligt att ni inte träffas av blixten.
-Det räcker. Gråt nån annanstans. -Ut med dig, Mollie.
-Låt mig vara! -Jag står på er sida, damen.
-Ut med dig, ditt luder. -Banditer!
Pressens gentlemän, va?
-Tjena, Mollie. Hur är läget? -Du är likadan som de andra.
Jennie, har nån sagt att du har en fantastisk ända?
-Inte på sistone. -Skönhet är en evig glädje.
Lägg av, mr Johnson. Vad vill ni?
Jag behöver lite is, sodavatten, och kanske lite gingerale.
Kung, sju, fem, tre, sju, nio...
Res på er med händerna i vädret. Det här är en razzia!
-Hildy! -Ska du verkligen sluta?
-Kolla in sviden. -Philadelphia, av alla ställen.
Visst, grabbar. Jag har både tågbiljetter och vigselringar.
Framför er står Hildebrand Johnson-
-från Waterbury & Adams, reklam- och pr-byrå i Philadelphia.
-Bara fikusar sysslar med reklam. -Hur tog Burns det?
Den skurken! Han försökte... Äsch, strunt i det. Hämta muggar.
-Titta, riktig sprit! -Mitt adjö till skyttegravarna.
Det är värt det, om jag slipper se era fula nunor igen.
Mr Johnson? Ni minns mig nog inte, men vi har träffats på herrtoan.
-Var då? -På Examiner. Jag heter Rudy Keppler.
-Jag ska ersätta er. -Jaså? Vad har du skrivit tidigare?
Lite allt möjligt: familjesidan, bokrecensioner, om ett par bränder...
-Det här är min första hängning. -Det är Williams första också.
Jag norpade isen från bårhuset.
-Vad vill du ha, Jennie? -Lite gin, utan vatten.
-Akta, korten blir blöta. -De behövde tvättas.
-Kom hit, grabben. -Whisky med is, tack.
Hildy, skål.
-Sköt om dig. -Må du ha medvind, inte gaser.
Innan ni blir fulla vill jag ha mina pengar tillbaka.
-McHugh, fem dollar. -Du får dem imorgon.
-Då är jag inte kvar. -Jag skickar pengar.
Schwartz, 6,75 dollar. Du är en usel pokerspelare.
Du får vänta på dina 30 dollar. Min unge är sjuk och min fru...
Vilka 30 dollar? Dumt av mig att tro att jag skulle få ut en cent av er.
-Vad får du i lön? -Om jag berättar, blir du avundsjuk.
Får du matta på golvet och maskinskriverska i knät?
-Lediga helger? -Och julledigt.
Det blir bara golf och mahjong, silkespyjamas med monogram...
Äsch, ni är ju journalister!
Galna rövhål med mjäll och hål i byxorna som stirrar genom nyckelhål-
-och väcker folk för att fråga vad de tycker om väckelsepredikanter.
Ni stjäl bilder från mödrar till våldtäktsoffer-
-så en miljon butiksbiträden och hemmafruar kan frossa.
Och dagen efter virar nån första sidan runt en makrill.
Hur länge tror du att du står ut med ditt fina jobb?
Om sex månader kan du vara ute på arslet.
Inte en chans. Min flickas farbror äger reklambyrån.
Där ser man. Hildy ger sig in i brorsonsbranschen.
-Var är din stolthet och integritet? -Vad har tidningarna gjort för mig?
Jag vill inte hamna på korrekturen som ni:
Gråhåriga och halvblinda män som stjäl cigg av kontorspojkarna.
Jag tar lite mer gin.
Grabbar, ni vet bättre än att dricka sprit i en allmän byggnad.
-Vad får det lov att vara, sheriffen? -Jag har god lust att arrestera er!
Delstatsåklagaren skulle bli sur. Jag köpte spriten av hans bror.
Jag hämtar mer is.
Jag har biljetterna till hängningen. Tribune, Journal Of Commerce, Post...
Bara två? Jag hade lovat några till grabbarna i utgivningen.
Det är en avrättning, ingen basebollfinal.
Daily News. Examiner.
Varsågod, Rudy. - Han är ny.
-Har de äntligen gett dig sparken? -Jag ska dra mig tillbaka.
-I så fall kan jag unna mig en drink. -Inte med min sprit.
-Vad gör jag med den andra biljetten? -Sälj den svart, som sheriffen gör.
Nu är det nog, Johnson.
Alla lögner ni har tryckt om mig... Hörsägen, insinuationer och förtal.
Vi kallar dig ju alltid "Ärlige" Pete Hartman.
Varför sätter ni då citattecken runt "Ärlige"?
Kan ni inte hänga honom klockan fem? Då kan vi få med det i stadsupplagan.
Vi kan inte hänga nån i sömnen bara för pressens skull.
Men att skjuta upp hängningen till precis innan valet går tydligen bra-
-när du och borgmästaren har lag och ordning som valfråga.
Uppskovet var guvernörens idé.
-blir det fler uppskov? -Omöjligt.
Tänk om dr Eggelhofer anser att Williams är galen?
Det är bara en formalitet för att få tyst på rödingarna.
Han ska undersökas om fem minuter, men han är lika frisk som jag.
-Friskare. -Skärp er.
Polismordet utgör en konspiration mot våra demokratiska institutioner.
Snack. Williams är ingen kommunist, det vet du.
Han är en dåre som hade oturen att skjuta en färgad snut ett valår.
Jag hoppas ni skriver att Earl Williams dödsdom-
-är en dödsdom för stans alla radikala element.
-Omvänd rödingarna med repet. -Får jag citera dig, sheriffen?
Givetvis. "Sheriff Hartman svär att omvända rödingarna med repet."
-Det är värt 600 000 röster. -Och de färgades röster.
Så snart han dinglar är valet vunnet.
Påstår du att vi gör politik av ett människoliv?
-Det ska bli skönt att lämna stan. -Jag är lika glad som du, Johnson.
American. City Press. Vi ses, grabbar.
Adjö, sheriffen. Jag kommer att sakna dig. "Ärligt."
-Nu måste jag hämta min flicka. -Då tar vi en sista skål.
Mr Johnson, har ni några råd att ge mig?
Sätt aldrig preposition före punkt, satsa aldrig på en stängd stege...
...och var aldrig ensam på dass med Bensinger.
-Hej då, Hildy. -Skicka ett vykort.
Om ni är i Philadelphia - hälsa inte på mig. Jag umgås inte med slödder.
Kan ni hjälpa mig igen?
-Jag blir inte av med förkylningen. -Sommarförkylningar är värst.
Lås upp handklovarna.
-Smakade middan bra? -Ja, men de glömde ketchupen.
Så synd. In med dig.
Earl, det här är dr Eggelhofer. Han ska undersöka dig.
-Hej, doktorn. -Sitt ner, är ni snäll.
Tänker ni sticka nålar i mig och slå på mina knän med en hammare?
Det är gammaldags metoder. Jag vill bara ställa några frågor.
Mr Williams, är ni medveten om vad som sker imorgon?
-De ska hänga mig. -Hur känns det?
Det ska faktiskt bli skönt att slippa den där dragiga cellen.
Helt klart tillräknelig.
-Det står här att ni är bagare. -Ja, jag gör pretzels och bagels.
Jag arbetade på ett bageri i fem år, men de sparkade mig.
Jag lade lappar i lyckokakorna med texten "Frige Sacco och Vanzetti".
De är förslagna, bolsjevikerna.
Enligt er akt arresterades ni 1925 för olaga innehav av sprängämnen.
Jag vet inte vad ni tycker om Wall Street-
-men jag postade en tidsinställd bomb till JP Morgan.
Men den var otillräckligt frankerat och kom tillbaka.
Den sprängde taket av mitt pensionat.
-De borde skickas hem, allihop. -Jag kommer från Fargo, North Dakota.
Mr Williams, var ni olycklig som barn?
Nej, min barndom var helt normal.
Ni ville alltså döda er far och ligga med er mor.
-Han är ful i mun. -Bar ni hand på er själv som barn?
Absolut inte. Jag skulle aldrig bära hand på nån. Jag är människovän.
Jag antar att polismannen begick självmord.
Låt mig återgå till onanin. Kom er far nånsin på er?
Han var aldrig hemma. Han var tågmästare.
Er far bar uniform, likt polismannen som drog pistol, en fallossymbol.
Ni trodde att han var er far och skulle skada er mor.
-Han är tokig. -Låt oss återskapa er tankeprocess.
-Får jag låna er pistol? -Visst.
Res på er, mr Williams. Ni står i gathörnet med era pamfletter.
Jag är polismannen som ber er gå. Ni vägrar. Jag drar vapen.
Nu ska ni berätta exakt vad ni tänkte-
-och visa exakt vad ni gjorde.
Exakt?
-Vad fan var det? -Har de också fest?
Det måste vara upplopp eller en rymning.
-Jacobi, vad är det som händer? -Har nån rymt?
-Vem var det? -Berätta, fetknopp!
Stick och brinn! - Sprid ut er!
Bevaka porten och västra muren. Resten följer med mig.
-Bort från fönstren! -Vad har hänt?
Earl Williams har rymt.
-Williams?! -Jösses!
Earl Williams har rymt från fängelset!
Skottlossning pågår, men vi vet inte vem som skjuter.
Nej, jag vet inte hur det gick till.
Var försiktiga, era flåbusar!
-Dröj lite. -Jag ringer så fort jag vet nåt.
Hörru, Keppler.
Tänker du inte ringa kontoret?
-Tror ni det är riskfritt? -De träffar aldrig nånting.
Jag gjorde tyvärr nåt hemskt när de började skjuta. I mina byxor...
Jag hoppas negativet inte blev blött.
Rudy, ta telefonen.
-Vad har vi för nummer? -Det är en direktlinje!
Hallå? Mr Duffy, Rudy Keppler här.
Jag är i brottmålsdomstolen. Hängningen blir nog inställd imorgon.
Nej, guvernören har inte beviljat uppskov.
Skottlossningen och sirenerna gör att jag hör er dåligt.
Duffy, Hildy Johnson här. Hämta Walter.
Koppla in samtalet. - Det är Hildy.
Jag visste att han inte skulle stå ut med att se den där grabben ta över.
Hildy, du får inte jobbet tillbaka. Jag har en stjärnreporter på fallet.
Han är pissfull med ungdomlig energi. Hör på nu -Williams har rymt!
Be sättningen avvakta.
Tack för att du ringde, Hildy. Jag vet att du har bråttom till tåget.
Vilken artikel du kunde ha skrivit...
Lugn, Walter. Jag tar hand om det här.
-Kan jag göra nåt, mr Johnson? -Byt blöja.
-Hur tusan kunde han rymma, Pete? -Sluta slingra dig!
Vi måste få ett uttalande.
Håll klaffen, så ska ni få ett uttalande!
Galningen Williams sköt sig ut. Han tog sig ut genom ett takfönster.
Han var inte på taket, så han måste ha hasat ned på stupröret.
-Vad exakt hände på ditt kontor? -Dr Eggelhofer frågade ut honom.
Plötsligt började Williams skjuta. Han träffade doktorn i skrevet.
Nästa kula missade, men den tredje snuddade vid mitt öra!
-Var fick Williams tag på pistolen? -Jag önskar att jag visste.
-Smugglades den in? -Kanske under rostbiffen.
Tänk om prästen är kommunist och inte metodist.
Jag försäkrar att jag ska följa upp minsta ledtråd.
Hela styrkan plus 200 polisreserver...
Flytta på er. Flytta på er!
-Vad hände, doktorn? -Är Williams galen?
Snälla ni, inga frågor.
Smärtan är outhärdlig efter vad den knasbollen gjorde.
-Släpp fram honom! -Vart för de mig?
-till Passavant-sjukhuset. -Nej, nej.
-Ta mig till Allmänna sjukhuset. -Var ligger det?
-I Wien. Jag misstror era läkare. -Ni klarar er aldrig till Wien!
Ge mig då en spegel och redskap. Jag ska operera på mig själv.
-Är det första gången ni är i USA? -Vad tycker ni om Chicago?
Träffade han er i kastanjetterna?
Pete, det är ett par saker jag undrar över.
Jaså? Du jobbar inte här längre. Jag måste inte tala med dig.
-Jennie, kan du moppa upp blodet? -Så snart jag hittat en ny hink.
Jag har min egen teori om rymningen.
Jag tror du lät Williams komma undan så han kan rösta på dig på tisdag.
-Vad hände med din hink, Jenny? -Earl Williams sköt den.
-Jag städade bisittarens kontor. -Såg du hela förloppet?
-Nej, men jag hörde allt. -Berätta.
Det är bäst jag är tyst. Sheriffen skulle ge mig sparken om han visste.
Jennie, vi är vänner sen länge.
Vem såg till att din karl och hans löständer hamnade på amatör timmen?
Jag borde inte, men...
Lystring, samtliga bilar.
En man med signalement motsvarande Williams tog spårvagnen söderut.
Earl Williams sågs nära WrigIey Building.
Earl Williams har siktats i en eka på Michigansjön, utklädd till nunna.
Inte så snabbt!
Hjälp mig! Ni är knasbollar allihop!
Dr Eggelhofer är på väg mot sjukhuset där han ska operera sig själv.
Ja, det största polisuppbådet i Chicagos historia.
Williams sägs vara så gott som fast - alltså vet de inte var han är.
Jag pratade med bödeln nyss.
Han får 50 dollar oavsett om de hittar Williams eller ej.
-Schwartz här. En inskrivare, tack. -Er fru lämnade kåldolmar åt er.
En tårgasgranat gick av i en polisbil och flera poliser behöver akutvård.
Hon sa att ni måste ta med er grytan hem.
Den som fångar Williams får en belöning på 1 000 dollar.
Har vi några scoop på gång? Det är snart deadline.
-Är du kvar än? -Hör på, Rudy.
Borgmästarens bil kom nyss. Se om du kan få ett uttalande.
Koppla mig till Walter.
-En Peggy Grant ringde. -Jösses, jag glömde!
Walter?- Ge dig iväg.
Walter, jag har ett exklusivt scoop.
Det är därför jag älskar dig, Hildy. Jag lyssnar.
Det är dina drömmars rymning. Inga bolsjeviker är inblandade.
Gissa var han fick tag på pistolen. Vänta lite.
Hallå? Peggy? Hej, älskling.
Förlåt,jag vet att jag är sen.
Nej, jag är inte full. Festen är slut.
-Lyssnar du på mig? -Vänta, Walter.
Vi sparar tid om du hämtar mig här istället för tvärtom. Du är för rar.
Då kör vi, Walter. Den upphöjde tänkaren Max J Eggelhofer-
-försökte bevisa nån dåraktig teori genom att spela upp brottet.
till det behövdes en pistol. Vem tror du gav honom den?
-Inte Sheriff Hartman, väl? -Mitt i prick.
Han gav professorn sin pistol. Denne siktar på Williams-
-som tar pistolen och skjuter professorn i pungen.
Suveränt. Var är Eggelhofer nu?
Åk till sjukhuset och stjäl kulan. Om sheriffen förnekar händelsen...
Vänta nu. Jag ska ingenstans.
Du har rätt. Bättre att avvakta. Fundera på en rubrik.
"Sheriff Hartman: Stalins lakej eller bara korkad?"
Walter, jag har slutat.
Jag gav dig nyheten som en tjänst, men nu räcker det.
Min flicka hämtar mig om en kvart. Farväl Chicago, Farväl Walter.
Galning.
Hör på, din usling! Slösa inte bort min tid!
Vi kan sätta dit dem. Inte ens deras fruar kommer att rösta på dem!
Och det vill du kasta bort på en brud? Din ärthjärna!
Tack detsamma.
Hur påverkar det här er valkampanj, borgmästaren?
-Ingen kommentar. -Är det allt ni har att säga?
-Ingen kommentar. -Det ser illa ut för er.
Snack. Väljarna i Chicago påverkas inte av denna olyckliga händelse.
De har förtroende för mig, liksom jag har förtroende för sheriff Hartman.
-Ni känner säkert likadant. -Ingen kommentar.
-Sheriffen, vi har hittat Williams! -Var?
En patrull såg honom i gränden vid Amerikanska frihetsvännernas kontor.
Spärra av hela kvarteret.
Men kom ihåg att jag vill ha honom levande!
-Där har ni er nyhet. -Vänta på oss, tjockis!
Förklara dig, Pete. Hur sjutton kunde han fly med all bevakning?
-Det kunde ha hänt vem som helst. -Inte Prohaska.
Jag borde ha gått till val med honom istället, din jubelidiot.
Herbie, jag har alltid varit partilojal. En lagspelare.
Vi har galamiddag med storfinansen ikväll.
Jag skulle samla in kampanjbidrag och så får jag såna här nyheter.
Lugn, Herbie. Det är snart historia. Williams kan inte komma undan nu.
Jaså? Han lyckades ju nyss.
-Herbie,jag garanterar... -Från och med nu heter jag "Ers nåd"!
Ja, Ers nåd.
Jag varnar dig, Pete. Om inte Williams dinglar imorgon klockan sju-
-kan du lika gärna hänga dig själv.
Ursäkta, åt vilket håll ligger sheriffens kontor?
-Sheriff Hartman? -Här inne.
Jag heter Plunkett. Jag är härifrån Springfield med bud från guvernören.
Earl Williams har fått uppskov.
Det var svårt att ta sig hit med alla polisbiIar som körde på fel sida.
-Är det här ett skämt? -Williams kan få strafflindring.
-Guvernören kan inte göra så mot oss! -Han fick in 4 000 namnunderskrifter.
-Hur vet vi att det här är äkta? -Jag såg själv guvernören skriva på.
-Pete, ring upp guvernören. -Det går inte. Han är på fisketur.
Bara han och en indiansk guide. Där finns ingen telefon.
Mellan oss två - det är ingen fisketur. Indianen är en tjej.
Hon är inte indian heller.
Ja, Jacobi?
Va? Har ni? Är du säker?
Herbie... Jag menar, Ers nåd!
Det är Jacobi. De har omringat byggnaden Williams är i.
-Be honom hänga kvar. -Häng kvar. Vänta på mina order.
Vi kan inte acceptera uppskovet, mr Plunkett.
-Varför inte? -Earl Williams är inte kvar hos oss.
-Var är han då? -Han har flytt. Ni såg polisbilarna.
-Det var illa. Jag ringer guvernören. -Det går inte. Han är på fisketur.
Kom tillbaka imorgon. Då har vi säkert fångat Williams.
-Ska jag övernatta i Chicago? -Har ni nåt emot det?
Inte alls, men jag känner ingen här.
-Tycker ni om kinamat? -Jag åt en smörgås på tåget.
Men det var ingen kinesisk smörgås. De är oförglömliga.
Fråga efter Madame Chow. hälsa från Gröna getingen.
-Sätt upp allting på min räkning. -Mycket vänligt.
-Ni kan låna mina ätpinnar. -Tack. -Adjö, sheriffen.
-Han väntar på order. -Be honom skjuta för att döda.
Men uppskovet, då? Tänk om det här kommer ut.
Mordoffret fick vare sig uppskov eller nåd. Gör som jag säger!
Jacobi, hör på. Skjut för att döda!
Som ni vill, sheriffen. Men jag trodde ni ville ha honom levande.
Vi vet att du är där, Williams. Det här är din sista chans.
Kasta ut pistolen genom fönstret-
-och kom ut med uppräckta händer, annars röker vi ut dig.
Nya order. Ingen megafon, ingen tårgas.
Vi ska storma huset med vapen.
Redo? Framåt!
-Kom igen, vi tillhör pressen! -Vi missar hela cirkusen!
Undan!
Finns det en toalett här?
-Den blivande mrs Johnson. -Har du väntat länge?
Hela mitt liv. Förlåt för att jag dröjde.
Som Bahamas alla orkidéer.
Ska vi hämta väskorna och äta en bit på stationen?
-Har du biljetterna? -Underslaf åt dig, överslaf åt mig.
-Nej, du får ta underslafen. -Vi kan dela den.
-Men konduktören, då? -Han kan ta överslafen.
Vart ska vi?
Ingenstans. Fördömt, Vilken idiot jag är!
Jag glömde vigselringarna i pressrummet. Strax tillbaka.
-Ni har väl inget emot att vänta? -Nej.
Natten är ung, orkidéerna doftar och taxametern tickar.
Där tjänade jag fem cent till.
Herregud...
Stäng dörren.
-Okej, Earl. Men sänk pistolen. -Stäng dörren, sa jag!
-Hur tusan kunde du...? -Jag har hängt i ventilationen.
Men jag orkade inte längre. De träffade mig i armen.
Rör dig inte!
De letar efter dig i hela Chicago.
Ni snutar...
Ni är bara för korkade.
Jag är ingen snut. Jag är Hildy Johnson. Jag har intervjuat dig.
Just det, nu minns jag. Jag läste varenda ord av intervjun.
"En rasande mört i kamp mot orättvisans tidvatten."
Det lät bra.
Earl?
Duffy, Koppla mig till Walter.
Det struntar jag i! Det här är viktigt.
Walter, hör på.
Hör på, säger jag!
Jag säger det bara en gång: Jag har Earl Williams.
Du skojar. Var då?
Svär du på det?
"Examinerfångar Earl Williams." Jag kommer.
Snabba på. Jag vet inte hur länge jag kan hålla honom gömd.
Nån knackade på dörren.
Ett ögonblick!
Jag kommer!
-Mollie! -Var är Earl? Berätta!
-Fråga hos sheriffen. -De berättar inget för mig.
Du kan inget göra. Gå hem och vänta.
Vänta på vad? Morgontidningen, så jag kan läsa om hur de sköt honom?
Det enda ni bryr er om är era förbaskade rubriker!
-Hej, Mollie. -Earl!
-Tack för rosorna. -Vad har de gjort med dig, Earl?
De letade efter mig med spaningsljus, men jag lurade dem.
-Han måste till läkare. -Då överlämnar de honom till Polisen.
Då lurar jag dem igen. Jag ska förblöda innan de kan hänga mig.
-Säg inte så. -Håll i handduken.
Den här kostymen tillhör staten. De blir arga om du förstör den.
-Vem där? -Peggy.
Vilken Peggy? Jag kommer. - Håll honom tyst.
Peggy. Vad ville du?
-Jag råkade bara vara i kvarteret. -Jag har inte glömt bort taxin.
Chauffören friade nyss. Om taxametern når tio dollar svarar jag ja.
-Jag har ringarna. Walter är på väg. -Ska du träffa Walter Burns igen?
Gud förbjude. Men det sker stora saker här.
-Ett scoop landade i mitt knä och... -Hildy, är det där en pistol?
Var inte fånig. Ta taxin, hämta alla väskor och kom tillbaka hit.
-Varför har du en pistol? -Jag ska förklara på tåget.
Jag kan knappt bärga mig.
Du behöver inte svara, Mollie, men... stämmer det som stod i tidningarna?
Att du ville gifta dig med mig vid galgen.
Om det står i tidningen är det nog sant. De trycker inga lögner.
Jag tänkte fria till dig sista dan hemma hos dig, men jag kunde inte.
Så klart. Du vet ju vad jag sysslar med.
Nej, det handlar inte om dig, Mollie.
-Men jag har inget att erbjuda dig. -Var stilla, Earl.
Jag gav fångvaktaren mitt testamente. Jag lämnar allt till dig:
En trave böcker som du kanske kan sälja-
-ett fotografi av min mor i en silverram-
-och en souvenirkudde från Atlantic City.
Vem har låst dörren?
-Är det nån där? -Vänta lite.
In med dig.
Du kan inte klättra ut med din arm.
Vad fan sysslar ni med?
Skrivbordet!
Vi behöver telefonerna, Hildy!
-Vad står på? -Hildy släpper inte in oss.
-Hildy, vad sysslar du med? -Lugna ned er, jag kommer!
-Var så tyst du kan. -Jag lämnar dig inte, Earl.
Du är toppen, Mollie.
-Försöker ni riva huset? -Driver du med oss, Hildy?
-Vi måste arbeta, för fan! -Vårda språket.
-Ursäkta oss. -Över du inför smekmånaden, Hildy?
-Har de gripit Williams? -De kan inte ens fånga en badboll.
Murphy, hör på. Sheriffens skyttar stormade kontoret och sköt 800 skott.
Bland offren märks en vattentank, två stencilapparater och en vaktmästare.
Under skottlossningen fick vittnet Phoebe DeWoIfe-
-en förtidigt född son på 2 500 gram.
Sheriffens män undersökte barnet, som visade sig inte vara Earl Williams.
-Vilken soppa. -Och just nu har min chef maskerad.
Marion Davies, Ronald Coleman och Vilma Banky är där.
Polisreserven Herman Scholty, sheriffens svåger-
-som ledde genomsökandet av Wrigley BuiIding, har slagit alarm.
Nån har stulit hans polisbil.
Den sårade vaktmästaren fördes till Passavant-sjukhuset-
-där även dr Eggelhofer och sex sårade poliser finns.
Det är lönlöst att prata med sheriffen. Han vet inte ett skvatt.
Vägspärrar har ställts upp överallt. Tre polisbilar har krockat.
Senaste nytt om jakten: Polisen sänkte en eka i Michigansjön.
Personen i ekan visade sig vara syster Theresa från nunneskolan.
-Ni missade all spänning, mr Johnson. -Jaså?
Alla har varit så trevliga. De lät mig betala för taxin.
Jag borde ha stannat med kåldolmarna.
-Bort från min stol. -Hon gör ingen skada.
Ut och Sälj dig på Division Street.
Om alla män vore som du skulle jag svälta.
-Jag måste ringa mitt kontor. -Har du nån bra nyhet?
Ja, en exklusiv intervju med vaktmästaren.
-Använd telefonen i korridoren. -Varför det?
Du är den ende riktige reportern här. De stjäl din nyhet direkt.
De har inte den speciella Bensinger-stilen.
-Stå still! Rör dig inte. -Vad är det?
-Du blöder näsblod. -Det måste vara mitt blodtryck.
Det eller klimakteriet. - Hjälp honom in dit.
-Jag har en handduk i skrivbordet. -Strunt i det. Ta med isen.
Jag låtsas som om Earl Williams inte finns.
Har han siktats? Skitsnack.
En beväpnad man till på Chicagos gator gör varken till eller från.
Vem drog ned persiennerna?
-De sköt på fönstren igen. -skulle inte du med tåget?
-Du hade så förbaskat bråttom. -Jag blir hämtad här istället.
Vet ni, jag har min egen teori om var Williams är.
-Jaså? -Han är nog inte där de letar.
-Uppenbarligen. -Han kan inte ta sig förbi vakterna.
-Vad försöker du säga? -Han kunde klättra in var som helst.
Jag tror han är här i huset.
Som en måltavla på skjutbanan. Vilken teori.
Läste du journalistik per korrespondens?
-Jag tror inte jag är fel ute. -Han kanske gick hem till cellen.
Han kan ha gömt sig i ett arkivskåp under K, som i knasboll.
Han väntar nog bara på gryningen innan han ger upp.
Jag tror Schwartz har rätt. Vi borde genomsöka huset.
Williams är ju beväpnad.
Ni har ju nyheten mitt framför näsan. Ta en våning var, så stannar jag här.
Jaså, du. Vänligt av dig. Du försöker inte lura oss, förstås.
-Nåt är lurt. -Vad gjorde du och Mollie här inne?
Vad tror ni? Vi spelade inte fia med knuff.
Okej, nu vet ni det. Man har väl rätt att ha lite skoj?
kvällen före ditt bröllop?
Jag vet inte vad ni tycker, men sirener och skottlossning...
...gör mig sexuellt upphetsad.
-Du och Mollie? -Du har bättre smak än så.
Ta tillbaka det, annars får du en propp!
-Du försöker blåsa oss. -Som på alla hjärtans dag-massakern.
-Du skickade oss till fel garage. -Det är djungelns lag.
-Vad har du hittat på nu? -En sista blåsning.
-Berätta, Hildy. -Vi vet att du har nåt på gång.
Okej, okej. Jag ljög, men jag ska berätta sanningen.
Det rätta garaget låg på 2122 North Clark Street.
-Vad gör de med mr Johnson? -Vad gör de med mitt skrivbord?
-Du kommer inte undan, Hildy. -Var är Williams?
Låt honom vara! Han har inget gjort.
-Bara jag vet var Earl Williams är. -Var är han, då?
Varför skulle jag säga det, din tölp?
Stäng dörren!
-Du ska ingenstans, Mollie. -Jag kommer aldrig att tjalla.
Berätta, din slampa. Annars slår vi det ur dig.
Släpp mig!
-Omringa henne. -Håll er borta, era äckel!
Sex stora karlar mot en tjej. Säg till om ni behöver hjälp.
-Ta fast henne. -Försök, och jag slår in era skallar.
Mina herrar! Jag anser att ni använder fel metod.
Mollie, vi betalar för informationen.
-Vi skramlar. -Du får 20 dollar.
Visst, en hora gör ju vad som helst för pengar.
-Vi säger 50 dollar. -Det besparar dig lite tid på rygg.
-Ni kan gå och dö! -Ta stolen ifrån henne!
Se upp för hälarna!
Det måste vara min redaktör.
-tala, din slyna! -hellre dör jag!
Okej, vill ni veta var Earl Williams är?
Då ska jag berätta.
Följ bara efter mig.
-Mollie! -Herrejösses.
-Herregud, hon måste vara död. -Ni drev henne till det!
-Jag trodde aldrig hon skulle hoppa. -Alla horor är lite knäppa.
Hon är inte död! Titta, hon rör sig!
-Vi springer ned. -Vilken nyhet!
"Tvivelaktig dam med hopp för kärleken.""
Walter, såg du? Hon hoppade.
Ja.
-Var är han? -Jag mår illa.
Det hinner vi inte med. Var är Williams?
Dra för persiennerna.
-Hej, Earl. Jag är din vän. -Vad har de gjort med Mollie?!
Hon klarar sig.
-Släpp ut mig,jag står inte ut! -Du stannar här.
Dags för lite organisation.
Det är Burns. Koppla in Duffy.
Jag hör inte skrivmaskinen, Hildy. Jag behöver dina magiska ord.
-Vad väntar du på? -Min tjej kommer och hämtar mig.
Din tjej? Är du nån sorts skolpojke?
Vi kan göra de andra tidningarna till åtlöje och få stadshuset på knä!
De kommer att döpa gator efter oss: Johnson Street, Burns Boulevard.
Varför får du en boulevard?
Duffy? Var är du? Svara mig, nån!
-Ja? -Dra in huvudet, din sköldpadda!
Sluta söla, Hildy. Fram med skrivmaskinen.
Earl, när jag knackar tre gånger...
...betyder det att kusten är klar.
-Bravo. -Hur länge tänker du gömma honom där?
Vi gömmer honom på Examiner tills vi kan släppa nyheten.
Polisen kommer att se om du för ut honom.
Inte om han är kvar i skrivbordet. Vi får hissa ut det genom fönstret.
Duffy? Duffy, varfan har du varit?
Jag skiter i din diabetes. Hör på. Skicka hit en skåpbil-
-och sex gorillor från utgivningen. Be dem ta med block och talja.
-Vem där? -Rudy Keppler.
Duffy, våga inte lämna telefonen igen.
Hon kom undan med en hjärnskakning och ett brutet ben.
Reportrarna åkte till sjukhuset. Ska jag följa med?
Nej, du behövs här. Har du kameran kvar?
-Ja. -Fram med den.
-Earl,jag behöver en bild av dig. -Jag har ingen på mig.
Vi fotograferar dig nu. Du hamnar på omslaget imorgon.
-Vet ni vem det där är? -Håll klaffen. Ge mig din krage.
Den är gjord av celluloid, inte sant?
Ska sheriffen få bli en usel, en korrupt eller en skrupelfri hyena?
-Ta allihop. -Han lär kräva ett miljonskadestånd.
Vi drar det från din lön.
Släpp tändstickan när jag säger till.
Redo, Earl?
Du får inte le, Earl. Se jagad ut.
Minsta ljud får dig att känna fruktan, likt ett fångat djur.
Stilla nu!
Det var det.
Ta den till tidningen och se till att den framkallas direkt.
-Hur går det? -Stick.
-Vad gör ni? -Lita på mig.
Duffy, vi byter ut hela förstasidan. Keppler kommer med ett foto.
Hildy skriver artikeln nu. Just det - Hildy.
-Han skulle vänta här. -Ska jag hämta honom?
-Så snällt. Han är i pressrummet. -En reporter? Inte det slöddret.
De åker sent, de tuppar av i taxin, man släpar upp dem i deras sängar-
-och när man letar efter betalningen ropar de på polis.
-Jag avskyr tidningsfolk. -Då går jag själv.
Strunta i jordbävningen i Nicaragua, om det så är 100 000 dödsoffer.
Nationernas förbund? Stryk det. Men rör inte Byrd och pingvinerna.
Är borgmästarens koppling till horhuset onämnbar?
Ös på med smällar, under bältet.
Duffy, har skåpbilen åkt?
Rappa på! Varenda minut räknas.
Hildy.
Hildy?
Folk springer in och ut här som om det vore en busshållplats!
-skulle inte du hämta väskorna? -Det gjorde jag.
-Vi har gott om tid. Sätt dig. -Strunta i Hooverstal.
Det här är det bästa som nånsin hänt mig.
-Det trodde jag att jag var. -Det var inte så jag menade, raring.
Vi har en deadline att hålla! - Vad har du hittills?
"Medan sheriffens män spred sitt terrorvälde över Chicago"-
-"var Williams bara 60 meter från sheriffens kontor."
-Du måste ge Examiner äran. -I nästa paragraf.
Ingen läser den andra paragrafen. I 15 år har jag lärt dig skriva.
Måste jag skriva artiklarna själv?.
Jag snyter fram bättre artiklar än du skriver!
Ett reklamjobb i Philadelphia kanske är lämpligast för dig, din klåpare.
Vem skrev om Trefingrade Banduccis erkännande på dödsbädden?
eller om översvämningen i Dayton? Telegrafisten grät.
-En dag ger jag dig en propp, Walter. -Du är vacker när du är arg.
Duffy?
Så går det när man anställer kroniskt sjuka.
Jag tror alla tidningsmän är kroniskt sjuka.
Tusan, månen har tittat fram.
Var det nåt sånt här du ville ha?
"Åter räddar Examiner staden, nu i hennes mörkaste timme."
"Earl Williams, den röda tigern, fångades på flykt undan galgen av...""
Så ska det låta! Skriv så långt du kan.
Den här artikeln lägger dig i nivå med Heywood Bruin och H L Mencken.
"Skojare och skurkar..."
"Syndens stad, blod i rännstenen..." "En rapsodi i rött."
Rött! Bra idé. Vi trycker rubriken med rött bläck.
-180 punkters storlek. -180? Vi säger 360.
Det är som när Lindbergh landade i Paris.
Tänd en cigg åt mig.
Hildy, du vill nog inte sluta som reporter egentligen.
Inte nu, älskling. Det flyter på.
-Var är biljetterna? -I fickan.
Jag tar min. Det är ingen idé att jag stannar.
Åk till stationen och checka in bagaget. Jag kommer sen.
-Farväl, Hildy. -Vi ses.
Hoppas han sparade kvittot på vigselringarna.
De blir snygga manschettknappar.
Har du nog med luft?
Duffy, har han kommit med fotografiet?
Det ska vara fyra spalter bred. Vi kör en upplaga på en miljon.
Öppna dörren!
Fan, det är Bensinger från Tribune. Det är hans skrivbord.
-Jag fixar det. Vad hette han, sa du? -Bensinger.
-Du trivs visst ensam, Johnson. -Hej, Bensinger.
Mr Burns! En sån ära att ha er på besök. Känner ni till mig?
Hildy och jag talade nyss om er. Fin artikel i Tribune i morse.
-Tack, mr Burns. Tyckte ni om dikten? -Den var pricken över i.
Jag är stolt över slutet: "allt väl utanför hans cell."
"Men i sitt hjärta hör han bödelns stämma, galgens snara"-
-"och sin vithåriga moders gråt."
En klassiker. Bensinger, vill du arbeta åt mig?
-Menar ni det, mr Burns? -Jag står inte här och narras.
Duffy, jag skickar över Bensinger. - Hette du Marvin?
-Nej, Roy. -Är du säker?
Roy Bensinger, poeten. Ge honom ett jobb.
-Vad får du hos Tribune? -75 dollar.
Ge honom 100 dollar i lön och en byline.
Är skåpbilen på väg? Bra.
De kommer och hämtar ditt skrivbord. Jag vill ha dig på redaktionen.
-Inställ dig hos Duffy på kontoret. -Genast?
Jag kan inte sluta på Tribune bara så där. Det vore oetiskt.
-Du är inte skyldig dem ett skvatt. -De har behandlat mig ganska illa.
-De slaktar alltid mina artiklar. -Hos Examiner blir de heliga.
"Helig..." Roy, din första uppgift är att skriva en bön för Chicago.
Vi trycker den på ledarsidan. "Vår Fader, som är i himlen..."
"Ifjol begicks 421 olösta mord."
-allt i fetstil. -Jag ska bara hämta mitt rimlexikon.
Det måste inte rimma! Ge mig bara en sjuhelvetes bön.
Gamla eller Nya testamentet?
Nånstans mellan Bergspredikan och 23:e psalmen.
Det blir lätt.
Duffy, den där råttan från Tribune är på väg. Bensinger, ja.
När hans artikel är klar kastar du ut honom direkt.
"Hans vithåriga moders gråt..." Herrejösses.
-Var vill ni ha dem, mr Johnson? -Var som helst.
Vänta, vad gör mina väskor här?
-En dam skickade upp dem. -Peggy?
Jag vet inte vad hon hette, men hon grät så hemskt i taxin.
-Grät hon? Vad har jag gjort? -Ingenting. De var glädjetårar.
-Det vara nära ögat för er båda. -Jag tänker gifta mig med henne.
Men sånt begriper du inte.
Kvinnor? Tänk på damen i Waukegan som styckade sin make på bröllopsresan.
eller mrs Haggerty som dödade sex äkta män med förgiftad sviskonpure.
Du har det bra, du. Inget hem, ingen familj, inga vänner.
Du äter bönor direkt ur burken och sover på kontoret fem dagar i veckan.
Rasten är slut. Dags att fortsätta arbeta.
-Adjö, Walter. -Hildy, du deserterar.
-I armén skjuter man folk för sånt. -Ur vägen!
-Och var är du på väg, Johnson? -till min fästmö på stationen.
-Jaså, vad heter hon? Earl Williams? -Du är inte klok.
-Han och Mollie är i maskopi. -Och nu är hans chef här också.
Johnson, vad har ni två för lurt på gång?
Hartman, du kan ställa dina frågor till mig.
Okej, Burns. Vad gör du här?
Det har du inget med att göra.
Hört talas om första tillägget? Det garanterar pressfriheten.
-Jag måste be dig gå. -Hur sa?
-Annars låter jag arrestera dig. -Visa honom vem som bestämmer, Pete!
Jag bestämmer! Jag kan få dig bannlyst härifrån, Burns.
Det stämmer. Kasta ut oss båda två.
Ingen går härifrån förrän jag har fått klarhet i det här.
Kom igen, Pete! Min tjej kommer att lämna mig!
Försiktigt, han är beväpnad!
-Den tar jag. -Hopalong Johnson.
Varf ick du tag på den? Det här vapnet får du inte ha.
Jag kan förklara. Han skrev om Abadaba-gänget.
-Jag gav honom den som självförsvar. -Jaså? Mycket intressant.
Det här är vapnet Earl Williams sköt sig ut med.
-kallar du mig en lögnare? -Jag känner väl igen min egen pistol!
-Din pistol? -Jag visste att nåt inte stämde.
Strunta i det nu. - Var är Earl Williams?
Insinuerar du att Examiner skulle hjälpa en brottsling?
Vet du inte vad det står på vår symbol?
"Sanningen, hela sanningen och inget annat än sanningen."
-Lyssna inte på honom, Pete. -Ge dom deras fiskar varma.
Jag ordnar det här.
Johnson, om du har bråttom så kan vi komma överens.
Berätta var Williams är, så får du gå.
-Okej. -Var är han?
Han gick till sjukhuset för att hälsa på dr Eggelhofer.
Var inte så stöddig!
Herman, du är en skam för ditt ämbete.
En mördare går fri och du trakasserar oskyldiga. Ursäkta.
Rör inte luren! Jag svarar.
-Det kan vara Earl Williams. -Jag sätter sex mot fem på det.
Hallå? Vem där? Ja, det här är Walter Burns.
Jag har dåliga nyheter. Fotografiet gick tyvärr inte att framkalla.
Filmen var kanske lite fuktig.
Vilket fotografi? Av Earl Williams?
Det jag tog? Var då?
Säg inte att jag borde veta! Påminn mig!
-Det var droppen, Burns. -Att härma en redaktör är ett brott.
Du har tio sekunder på dig att ge mig Earl Williams.
Jag vet att han är här nånstans!
Var kom den här ifrån? -tillhör den Earl Williams?
Sätt in en annons, så kanske han kommer och hämtar den.
Jag ska hitta honom om jag så måste riva huset sten för sten!
-Mr Burns, vi är här med skåpbilen. -Inte nu, Butch.
-Vänta lite. Vad gör ni här? -Vi skulle hämta nåt.
Jaså? Nu börjar vi komma nånvart. Vad var det ni skulle hämta?
Vet inte. Mr Burns skulle berätta det.
Okej, mr Burns. Berätta för dem.
Ta ned de där resväskorna till skåpbilen och vänta på mig.
Försök inte, Burns. Fem killar i en skåpbil för två resväskor?
Det får du ta med transportfacket.
Den behövs inte längre, Moe.
Förbaskat! Jag vill veta vad som försiggår om jag så måste prygla er!
Hartman, du är slut.
-Enligt vem? -Väljarna. De lär sparka ut dig.
Du får sälja pennor i gathörnen - om den nye sheriffen ger dig tillstånd.
Varför är alla emot mig?
Borgmästaren vill bli av med mig. Min fru talar inte med mig.
galgen står oanvänd och jag har inte ätit på hela dan.
Det är inte rättvist. Snälla, berätta var Earl Williams är!
-Ni måste respektera lagens väktare! -Skärp dig, Hartman.
Inser ni inte? Bolsjevikerna är överallt!
De kommer likt råttor ur kloakerna, klättrar upp på flaggstången-
-och gnager på Stjärnbaneret!
-Ge honom en tvångströja. -Vad sa du?
Du borde låsas in, Hartman! Du är sjuk, sjuk, sjuk!
Du kommer att ångra dig när jag inte finns kvar att sparka på!
-Vad var det? -Vad då?
-Herregud! -Williams är i skrivbordet!
-Håll er undan! Dra vapen. -Korkade kommunist.
-Ge mig redaktionen! -Han är en desperado. Skjut!
Han är harmlös. Du har vapnet.
-Sikta i mitten! -Det är mord, Pete. Vi är vittnen.
Williams, du är omringad. Jag räknar till tre.
Då öppnar du, annars skjuter vi. Ett...
-Det sker när som helst nu. -Två...
-Vänta lite till. -Tre!
Få inte för dig nåt. Kom bara fram.
Jag kan inte. Mina ben har somnat.
-Ta honom, gossar. -Ta det lugnt.
Earl Williams greps i ett skrivbord i pressrummet i brottmålsdomstolen.
Williams kämpade, men övermannades av sheriffens män.
Williams röjdes av en gammal flamma som sen försökte ta sitt liv.
Duffy, fram med pennan. Examiner, Chicagos väktare och samvete-
-fångade Williams och överlämnade honom till sheriffen.
Hängningen genomförs Enligt planerna klockan 07.00. - För bort honom.
-Farväl, Earl. -Säg åt Mollie att inte gråta.
De tretton trappstegen leder inte till galgen, utan till stjärnorna.
Där har vi de sista orden! "Inte till galgen, utan till stjärnorna."
På förstasidan gör vi ett bildmontage med stjärnorna, trappstegen-
-och Marx och Lenin som väntar på Williams högst upp på trappan.
Suveränt. - Sätt på dem handklovarna.
-Med nöje. -Vad är anklagelsen?
Ni försvårade polisens arbete, gömde en rymling och innehade olaga vapen.
-Det blir tio år i buren. -Koppla mig till en advokat.
Inte ens Houdini kan få ut er.
-Det här kommer du att ångra! -Snacka går ju.
Vi har varit med om värre. Minns du prästen som burade in oss?
Ja, vi skrev att han hade sexorgier på orgelläktaren.
Han var på väg till rättegången med alla sina advokater och vittnen.
Men de drunknade i floden, med bilar, lagböcker, attester och allt!
Jag har samma känsla nu som inför den olyckan!
Du skrämmer inte mig, Burns. - Bura in dem.
Koppla mig till nummer 361.
Hartman, Examiner skyddas av försynen. En osynlig makt som...
Ut! - Vad sa du?
Nån måste vara där. Det är ju ett fängelse.
-Sluta sjunga! -Vad är klockan?
-Tjugo i tolv. Var kan Duffy vara? -Du har förstört hela mitt liv.
Jag var en idiot som trodde dig. De skulle döpa gator efter mig, sa du.
Jag kommer aldrig träffa en sån flicka igen.
Hildy, du menar ju allvar. Varför sa du inget?
Jag är den siste att förstöra din lycka.
Din hycklande, smutsiga... Det är för sent nu.
-Det är aldrig för sent. Försynen... -Inget mer prat om en osynlig makt!
Det här är ett misstag, konstapeln. Jag känner borgmästaren personligen.
-Han lät mig använda hans ätpinnar. -In med dig.
Det var min enda chans att slippa hetsen och leva ett normalt liv.
Jag kunde ha blivit en gentleman, men nu blir jag fängelsekund istället.
Äsch, de kommer aldrig väcka åtal.
Ingen jury skulle fälla oss. Och vi kan få uppskov från guvernören.
-Lustigt att du nämnde det. -Vad då?
Uppskov från guvernören. Jag har ett på mig.
Du är ju full.
Borgmästaren skickade mig till ett kinesiskt ställe.
-Känner du borgmästaren också? -Visst. Sheriffen också.
Om du har ett uppskov, varför sitter du inne?
-Det är inte mitt uppskov. -Inte?
Jag kommer från Springfield. Plunkett var namnet.
-Utmärkt jobbat, Pete. -Jag gjorde min plikt, Ers nåd.
Du kan kalla mig Herbie igen.
-Titta vem som är här! -Det är ju Gröna getingen!
-Vad gör tjejerna här? -Vi gjorde en razzia.
Vi gör alltid razzior på bordellerna inför valen. För familjerösterna.
-Bra gjort. -Tack, Herbie.
Här har vi dem. De gör sig bakom galler.
En syn för trötta ögon. Ni lär inte återse Chicago på ett tag.
Ni får tillverka kvastar och nummerplåtar.
Ni kanske kan arbeta som springpojkar på fängelsetidningen.
-Är det inte varmt här, Hildy? -Sätt in lite ventilation.
Kanske en luftkonditionering med tallbarrsdoft?
Välj själva. Imorgon är det ni som sitter i cellen.
-Skämtare där. -Vi skrattade nyss åt det...
-...med vår vän mr Plunkett. -Hej, borgmästaren och sheriffen.
-Vem är han? -aldrig sett honom förr.
-Inte Earl Williams uppskov heller? -Ni tänkte hänga honom för valet.
-Absurt. -Jag vet inte vad ni pratar om.
-Vilka lögnare. -Ge hit den där.
Om Williams fått uppskov är ingen gladare än jag.
-Du skulle hänga din mor för röster. -Vilken hemsk anklagelse.
Sheriff, dokumentet är äkta. Earl Williams har fått uppskov, gudskelov.
Staden Chicago besparas smärtan med att ta ett människoliv.
Pete, släpp mina vänner Burns och Johnson.
Jag var precis på väg att släppa våra vänner. - Jacobi!
Öppna.
Var inte arga på Pete. Han kan vara lite väl nitisk. - Din olycka!
-Vad var det jag sa? En osynlig makt. -Men nu har jag missat tåget.
Inte då. - Borgmästaren, be nattåget mot Philadelphia vänta i tio minuter.
Sheriffen, ordna poliseskort till stationen åt Hildy.
-Och jag, då? -Tyst, din olycka!
Hildy, du får inte lämna din familj! Barnen behöver dig.
-Vad tusan... -Det räcker, Myrtle.
-Gjorde jag fel, mr Burns? -Nej då. Här har ni fem dollar.
-Vad tusan var det där? -Bara ett sista ess i rockärmen.
Men det behövs inte nu.
Farväl, Johnson. - Ta väl hand om honom, Peggy. Det är en toppenkille.
Mr Burns, jag tror inte ni är så hård som ni vill framstå.
-Jag tror ni är en mjukis under ytan. -Skvallra inte för nån.
Vi kommer att sakna dig på tidningen.
Du vet att jag aldrig skulle arbeta åt nån annan tidningsman.
-Jag skulle döda dig om du försökte. -Där har du mitt betyg.
Alla ombord!
Jag hann inte köpa en bröllopsgåva. Nu vet jag!
-Walter, det är för mycket. -Det var en present från presidenten.
På insidan står det graverat: "till den bäste tidningsman jag känner".
Du kan ta bort mitt namn och ersätta det med ditt eget.
-Det vet du att jag inte skulle göra. -Farväl, mr Burns.
-Lycka till, turturduvor. -Hej då, gamle tjockskalle.
Vad är första anhalten för tåget som avgick nyss?
Gary, Indiana.
Skicka ett meddelande till polischefen i Gary.
Be honom gå på nattåget mot Philadelphia-
-och arrestera en viss Hildy Johnson.
Den djäveln stal min klocka.
HILDY JOHNSON återvände till Chicago och blev chefredaktör på Examiner.
PEGGY GRANT gifte sig och fick tre döttrar, varav en döptes till Hildy.
WALTER BURNS gick i pension och föreläste om journalistetik.
EARL WILLIAMS och MOLLIE MALLOY gifte sig och öppnade hälsokostbutik.
MURPHY, SCHWARTZ, McHUGH OCH KRUGER hamnade på korrekturen.
ROY BENSINGER och RUDY KEPPLER öppnade antikvitetshandel ihop.
"ÄRLIGE" PETE HARTMAN åkte in för ämbetsbrott, tjänstefel och lättja.
BORGMÄSTAREN blev viceguvernör, men lyckades inte bli vicepresident.
DR EGGELHOFER återvände till Wien och skrev impotensens glädje.